Oppimisverkostot

=Oppimisverkostot tulevat – tekniset ympäristöt natisevat=

En tiedä kaikkea, mitä minun pitäisi tietää. Missään ei järjestetä sellaista kurssia, joka sopisi tarpeisiini eikä minulla ole aikaa tuhlattavaksi puoliksi kiinnostavissa koulutuksissa, jonne on matkustettava pitkä matka. Vinhaa muuttuvassa maailmassa yhä useampi kaipaa työhön sulautuvaa uuden oppimisen mahdollisuutta.

Netin avoimissa verkostoissa voi oppia nopeasti tarpeellisen, mutta miten pääsen mukaan verkostoihin ja miten löydän juuri ne ihmiset, joiden kanssa pääsen omassa ongelmassani eteenpäin?

Toisissa oppimisverkoissa ihmiset ovat piilossa, kun taas toisissa juuri löydetty merkityksellinen keskustelu hukkuu muuhun hälinään.

Verkostoissa säädellään yhteisesti oppimista
Tulevaisuuden oppijalle verkostoissa oppiminen on keskeinen taito. Hanna Järvenoja ja Sanna Järvelä toteavat: ”Tulevaisuuden menestyjiä eivät ehkä ole ne, jotka tietävät eniten, vaan ne, joilla on vahvat oppimisen itsesäätelyn taidot ja jotka pystyvät mukautumaan muuttuviin oppimisen tilanteisiin. Keskeistä on myös se, että oppijalla on kykyä ja halua toimia osana ryhmää.”

Verkostoissa oppimiseen on mielletty liittyvän motivaation ylläpitoa ja vastuun jakamista. Huomiota olisi kuitenkin syytä kohdistaa Järvenojan ja Järvelän mukaan myös siihen, kuinka ryhmän jäsenet voivat säädellä vastavuoroisesti omaa oppimistaan. Jaettu säätely (shared-regulation, co-regulation) vähentää itsesäätelyn taakkaa: ”ryhmän jäsenet kokevat, että me teemme jotain yhdessä tilanteen ratkaisemiseksi.”

Wikiopisto mahdollistaa oppimisverkostot
Wikiopiston suomalaiset tienraivaajat, Juha Suoranta ja Tere Vadén kirjoittivat Helsingin Sanomien Vieraskynä-palstalla oppimisverkostoista. Oppimisverkostojen maailma on kasvamassa vastapainona jähmeille koulutusinstituutiolle, jotka eivät kykene ottamaan käyttöönsä uusia joustavia oppimisympäristöjä. Tietoverkkojen näkymättömät yliopistot tarjoavat oppijoille verkostoja ja vertaisryhmiä, joita ei välttämättä löydy paikallisesta, fyysisestä ympäristöstä. Digitalisoituminen on helpottanut rajojen ylittämisiä ja tuottavaa, immateriaalista sisällöntuotantoa ja yhteistyötä verkostoissa.

Wikiopisto edustaa markkinatalouden ulkopuolista avointa oppimista. Suoranta ja Vadén pitävät vapaan ja yhteistoiminnallisen oppimisen ja tutkimuksen leviämistä merkittävänä: ”Kun kasvuideologian fyysiset rajat väistämättä tulevat vastaan, voivat Wikiopiston kaltaiset hankkeet paljastaa rajattomien henkisten voimavarojen mahdollisuudet.”

Tekninen ympäristö ja persoonat pelissä
Wikiopisto perustuu tekstien jakamiseen. Kontaktien syntyminen ja oppimisverkoston muotoutuminen vaativat ponnisteluja, sillä wiki teknisenä ympäristönä tukee tekstien kohtaamista mutta ei ihmisten kohtaamista. Usein Wikiopiston kursseilla yhdistetäänkin jokin muu sosiaalisen median toimintaympäristö, kuten blogit, wikin oheen.

Tutkimusparvi, joka edustaa Wikiopiston tavoin avointa tieteen tekemistä, työskentelee myös wikin välityksellä, mutta lisäksi mukana olijat esittelevät wikissä itsensä ja tapaavat toisiaan. Osa tutkijoista pitää myös säännöllisesti Skype-palavereita.

Sometu eli sosiaalinen media oppimisen tukena –verkosto on hyvä esimerkki avoimesta oppimisverkostosta, jossa persoonat ja äänet ryöpsähtävät verkkotilassa heti vastaan toisin kuin wikipohjaisissa kohtaamispaikoissa.

Sometu-verkoston keskeinen tekninen verkkotyötila on Ning, jota on luonnehdittu verkostoitumispalveluksi. Ning muistuttaa joiltakin osin Facebookia: omaa profiilisivua voi muokata, toisia verkoston jäseniä voi merkita ystäviksi, omia tuntemuksiaan voi kirjoittaa statusviestiin, kavereitten seinälle voi käydä kirjoittamassa ja viimeaikaisia tapahtumia voi seurata etusivulta. Ningissä voi myös jakaa kuvia, videoita ja audiotiedostoja, kirjoittaa blogia ja jutella keskustelufoorumilla. Ningin rajapinnalle on kehitetty useita sovellusohjelmia, joilla voi integroida muita sosiaalisen median sovelluksia osaksi Ningiä.

Ning poikkeaa Facebookista siinä, että kuka tahansa voi perustaa oman verkoston ja määritellä sille sisällöt ja tavoitteet. Ning on myös mahdollista säätää oppivaa ryhmää, esimerkiksi lukiokurssia varten. Ning on kaupallinen verkkopalvelu, jonka ilmaisversio on rahoitettu Google-mainoksilla. Vastaavan kaltainen avoimen lähdekoodin sovellus on Elgg.

Mikroblogit mikro-oppimisverkostoina
Mikroviestikanavat tai mikroblogit, kuten niitä on nimitetty, tarjoavat hetkellisiä verkostossa oppimisen kokemuksia. Qaiku (aiemmmin myös Jaiku) ja Twitter toimivat esimerkiksi taustakanavina luennoilla, seminaareissa ja konferensseissa. Tiettyä tapahtumaa voidaan raportoida ja raportointi voi olla osa tapahtumaa, kuten esimerkiksi muutamissa YLE:n kokeiluissa.

Mikroviestikanavilla voi seurata ajankohtaista viestivirtaa. Twitter-viestien merkkimäärä on rajoitettu 140:een, mutta Qaikussa kommenttiviestit voivat olla pitkiä. Molempiin on mahdollista lähettää kuvia. Twitteriin on kehittynyt lisäsovelluksia sekä oma viestintäkulttuuri. Näiden avulla pieni merkkimäärä riittää yllättävän monimuotoiseen viestintään.

Jaiku-verkoston kuihtuminen teknisen kehitystyön päätyttyä aiheutti kollektiivisen vaeltelun ja uuden viestintäympäristön etsimisen. Mikroviestimissä henkilöiden profiilit ovat minimaalisia: vain profiilikuva, nimi, paikkakunta ja verkkosivujen linkki. Kuitenkin pieni profiilitieto ja kaveriksi merkitsemisen mahdollisuus synnyttävät sidoksia, mikä näkyi Jaiku-exoduksen aikana.

Mikrokanavilla kysellään apua ja jaetaan tuskaa. Varsinkin Qaiku teknisenä ympäristönä mahdollistaa jaetun säätelyn. Emootioiden ilmaiseminen kuuluu keskustelukulttuuriin kuten myös myötätunto ja huumori. Qaiku-keskusteluissa hersytään välillä sanailoitteluihin, mutta välillä keskusteluista sukeutuu syvällisiä, monipuolisia ja älykkäitä mikrokonferensseja.

Oppimisverkostoissa on imua, tekninen kehitys jatkuu
Wiki on erinomainen yhteisen tiedon rakenteluun, mutta heikko sosioemotionaaliseen oppimisen tukemiseen ja jaetun säätelyn mahdollistamiseen. Verkostopalvelut, kuten Ning, yrittävät yhdistää kaiken hyvän, mutta samalla joudutaan sietämään informaation vajoamista keskusteluketjujen syvyyksiin. Mikroviestikanavat tukevat hyvin oppimisverkoston sosioemotionaalista säätelyä ja informaation helmien noukkimista, mutta niissä ei ole mahdollista jäsentää ja prosessoida saalista käyttökelpoiseen muotoon.

Profiilitiedot ja kaveriksi merkitsemisen mahdollisuus ovat tärkeitä ominaisuuksia, jotta oppimisverkostoon syntyy imua. Viestintävalmiudet kehittyvät, kuten pieneen merkkimäärään rajoitetut ympäristöt osoittavat.

Oppimisverkoston teknisen ympäristön on tulevaisuudessa mahduttava myös mobiililaitteeseen.

Näillä jo olevilla päästään jo hyvin alkuun, mutta mielenkiinnolla odotetaan uusia, oppimisverkostoille sopivia sovelluksia, joissa olisi otettu huomioon oppimisen eri ulottuvuudet, kognitiivinen työskentely, emootiot ja sosiaalinen toiminta.

Lähteet:
Järvenoja, H. & Järvelä, S. (2006). Motivaation ja emootioiden säätely oppimisprosessin aikana. Teoksessa Järvelä, S. & Häkkinen, P. & Lehtinen, E. toim. Oppimisen teoria ja teknologian opetuskäyttö. Helsinki: WSOY

Suoranta, Juha & Vadén, Tere (2008). Internetin avoin Wikiopisto haastaa kansalliset korkeakoulut. Helsingin Sanomat 28.1.2008, A2.

Tutustu ja tule mukaan oppimaan verkostoissa:
Wikiopisto: http://fi.wikiversity.org/ Tutkimusparvi: http://tutkimus.parvi.fi/ Sometu-verkosto http://www.sometu.fi/ (sosiaalinen media ja oppiminen) Vinkkiverkko-verkosto http://vinkkiverkko.ning.com/ (opettamisen käytännöt) Qaiku: http://www.qaiku.com/ Jaiku: http://www.jaiku.com/ Twitter: http://twitter.com/

Anu Wulff ja Jere Rinne esittelivät kevään 2009 ITK-päivillä Sometun verkkotyövälineitä. Esitystä varten laadittu sivusto löytyy osoitteesta http://sometuitk09.ning.com/ ja videotaltiointi http://www.viddler.com/explore/otavanopisto/videos/1/.

AVO-hanke eli Avoimet verkostot oppimiseen pyrkii edistämään oppimisverkostojen kehittymistä ja verkkoteknologioitten kautta tapahtuvaa henkisten voimavarojen yhdistämistä. Suomen eOppimiskeskus koordinoi AVO-hanketta.

Anne Rongas (Kirjoittaja työskentelee AVO-hankkeessa ja lukio-opettajana sekä opiskelee hypermedian maisteriohjelmassa Tampereen yliopistossa.)

Teksti on kirjoitettu Suomen eOppimiskeskuksen seOppi-lehteen 27.9.2009.